Title: Mirai no Mirai Year: 2018 Duration: 01:37:59 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫"התעוררתי מחלום ארוך,
‫"עיניה של מישהי
‫"מביטות בעיניי.
‫"פיסת ענן קטנה
‫"ירדה לה מטה,
‫"גומה בלחייך.
‫"מזל של פעם בחיים,
‫"ילדתי המתוקה.
‫"חמודה!
‫"אני נוגע בלחייך.
‫"חמודה!
‫"אוחז בך בחוזקה.
‫"מתוקה!
‫"יש לך ניחוח נהדר.
‫"חמודה!
‫"רק שנינו...
‫"חמודה!
‫"חבוקים לנו יחד.
‫"כעת אהבתנו
‫"רק החלה לפרוח
‫"מעתה
‫"ועד עולם.
‫"חמודה!
‫"שפתייך רכות יותר...
‫"חמודה!
‫"ממרשמלו...
‫"מתוקה!
‫"מעוגייה מתוקה.
‫"חמודה!
‫"אנחנו נרקוד...
‫"חמודה!
‫"באצבעות שלובות.
‫"אהיה שם למענך,
‫"זו שתמיד תהיה איתי
‫"מעתה ועד עולם."
‫"מיראי"
‫מתי היא תגיע?
‫אני מבינה, יופי. ‫אנחנו מחכים לכם.
‫בסדר, שמרי על עצמך.
‫קון, אמך בדרך הביתה. ‫-באמת?
‫אתה שמח? ‫-כן! יש!
‫אתה כמו כלבלב.
‫תינוקות אוהבים חדר ‫מאורגן. שנסדר?
‫בסדר. ‫-תסדר בעצמך? -כן.
‫נהדר. ‫-כן!
‫אהיה למעלה. ‫-בסדר.
‫הם בנו בית מאוד משונה.
‫כנראה שזה מה שקורה ‫כשמתחתנים עם אדריכל.
‫נכון, יוקו?
‫קון... יש יותר בלגן מאשר קודם.
‫איזו לדעתך התינוקת תעדיף? ‫"אי-233" או "אזוסה"?
‫איני בטוחה.
‫יוקו רוצה לשחק בחצר. ‫-באמת?
‫קדימה. ‫-בסדר!
‫אני אסדר במקומך.
‫כדאי שאזדרז.
‫מוכן? צא!
‫מדהים...
‫קון.
‫הם הגיעו?
‫אימא!
‫הגענו, נסיכה.
‫חזרנו הביתה, קון.
‫הי, אימא.
‫התגעגעתי אלייך!
‫מה עם הצינון שלך? ‫סליחה שנעדרתי.
‫זו התינוקת?
‫הראי לי!
‫היא אחותך.
‫אחות...
‫חמודה, לא?
‫מדהים...
‫בעדינות.
‫היא התעוררה. היא מביטה בקון.
‫היא עוד לא יכולה לראות.
‫אבל היא בוהה.
‫התנהג אליה יפה, טוב?
‫בסדר. ‫-עליך להגן עליה.
‫בסדר.
‫תודה.
‫קון, איך לדעתך עלינו לקרוא לה? ‫-שם?
‫כן.
‫ממ... נוזומי.
‫נוזומי, אתה אומר... ‫זה לא שם רע.
‫אולי טסובאמה?
‫טסובאמה...
‫טסובאמה? ‫-אלו שמות של רכבות מהירות.
‫עכשיו הבנתי.
‫הלוואי שהייתי יכולה להישאר,
‫אך סבתך זקוקה לי. ‫-אנחנו נסתדר, תודה שבאת.
‫קראו לי כשתצטרכו אותי. ‫-תודה.
‫מסרי דרישת שלום לאבא. ‫-קון, אבוא שוב ברכבת לביקור.
‫להתראות. ‫-נתראה שוב בקרוב.
‫אמרי שלום לסבתא.
‫בוקר טוב, קון.
‫בוקר טוב, אימא.
‫בוקר טוב, תינוקת.
‫אאוץ'!
‫כן...
‫אאוץ'!
‫אימא, אני רוצה עוד חלב!
‫בבקשה. ‫-לא! אימא, בננה!
‫הנה. ‫-לא! אימא!
‫הנה. ‫-לא!
‫אני צריך לשאוב אבק, ‫אז אל תפזר צעצועים.
‫אימא! ‫-הנה, את נקייה.
‫הי, קון.
‫מזל טוב! ‫-תודה.
‫היא בטח מקסימה. ‫-היא קטנה משציפיתי.
‫הכול קל יותר עם הילד השני.
‫שכחתי איך היה עם הראשון.
‫שמעתי שיומי תחזור לעבוד בקרוב.
‫כן, עמיתה שלה ‫יוצאת מוקדם לחופשת לידה.
‫היא אמרה שאתה ‫תדאג לבית במקומה.
‫ובכן, בערך... ‫התחלתי לעבוד כעצמאי מהבית.
‫אז כשיש זמן אני מבצע מטלות.
‫נהדר. ‫-לא ממש...
‫התרשמתי.
‫מה? -כלום. ‫-מה קרה? אמרי לי.
‫בסדר, אגיד. -נו?
‫תמיד אתה ככה, מעמיד פני ‫אבא מושלם מול כל האמהות.
‫אך הן יודעות שזה לא נכון.
‫אאוץ'!
‫זה נועד לניגוב השולחן.
‫אני חוזרת לעבוד בחודש מרץ,
‫ותצטרך לדאוג לבית באמת, ‫לא רק להתרברב בעניין.
‫בסדר. -לא אוכל לדאוג ‫לכל בעצמי כמו בעבר.
‫אני יודע.
‫אני אעשה ‫המון דברים בשבילך.
‫אוציא אותך החוצה ‫ואלמד אותך שמות חרקים.
‫שפירית.
‫אומר לך למה דומים העננים. ‫עקרב.
‫ו... ‫-תוכל להוציא אותה...
‫כשהיא תגדל קצת. ‫-בסדר.
‫"גן הפנטזיה"
‫"המכשפה והשפם".
‫"פני המכשפה האדימו בזעם, ‫והיא רדפה אחר השפם.
‫"השפם חמק ממנה בקלות. ‫הוא זינק לתוך רכבת ה'יאממוטה'.
‫"המכשפה רדפה אחריו ‫ברכבת ה'קיהין'.
‫"אך דרכיהם התפצלו אחרי ‫תחנת 'טאבטה'."
‫הפסק עם זה!
‫היא מנסה לישון.
‫עוד. -עוד? ‫-הכנס יותר את הפיה.
‫אני לחוץ. ‫-אימא!
‫שהיא לא תבלע אוויר. ‫-אבא!
‫ככה. ‫-היא מפעילה המון כוח.
‫עכשיו הרם אותה לגיהוק.
‫היא לא מגהקת.
‫תמיד יש פעם ראשונה.
‫השתמש בסבון הזה לבגדים ‫תחתונים. -ולגרביים? -גם לגרביים.
‫מה נחשב בגדים תחתונים?
‫מה מתרחש?
‫מה עשית? ‫הבטחת להיות נחמד!
‫אני לא יכול. ‫-עליך לנהוג בה בעדינות.
‫לא יכול. ‫-בבקשה! -לא!
‫קון! ‫-לא יכול!
‫מה אתה עושה? היא תינוקת קטנה!
‫עשה משהו!
‫קון! אתה אחיה הגדול!
‫אני לא! ‫-אתה כן!
‫את לא אימא שלי! ‫-אז מה אני?
‫מכשפה!
‫מה?
‫אבא!
‫ילדה טובה, בבקשה חדלי לבכות.
‫חדלי לבכות, די...
‫אתה כל כך אומלל.
‫אומר לך בדיוק מה אתה מרגיש.
‫זו פשוט קנאה.
‫קנאה?
‫מה זה?
‫קודם זכית לכל אהבתם של הוריך,
‫אך לפתע היא נלקחה ממך על ‫ידי תינוקת קטנה שהופיעה פתאום.
‫ידעת שיגערו בך ‫על שהרמת עליה יד,
‫אך לא הצלחת להתאפק.
‫אני צודק?
‫מי אתה?
‫הנסיך.
‫נסיך? ‫-של הבית הזה.
‫לפני שנולדת.
‫כרע ברך בפני הנסיך.
‫אמי ואבי נהגו להרעיף עליי אהבה,
‫כל תשומת ליבם הופנתה אליי,
‫היו אומרים לי שאני נהדר ‫ומלטפים ברכות את ראשי.
‫עם זאת...
‫מאז שבאת, ‫הם הפסיקו לשים לב אליי,
‫הארוחות שלי ‫התמלאו במוצרים זולים,
‫אין חטיפים, אין מחמאות.
‫או שהזניחו אותי או שגערו בי.
‫אז הבנתי משהו:
‫אהבתם...
‫נלקחה ממני.
‫הייתי פגוע ואומלל.
‫אתה מכיר את ההרגשה? ‫-לא.
‫מה? לא?
‫הבנתי, בסדר.
‫אך זה גם המקרה שלך! ‫בקרוב זה יקרה גם לך.
‫זה מגיע לך.
‫רוץ!
‫הנה.
‫ידעתי.
‫מה עשית?
‫לא!
‫החזר אותו!
‫החזר את זנבי!
‫עצור!
‫מה תגיד על זה?
‫עצור! ‫-הב! לכאן!
‫הפסק להתרוצץ, החזר אותו!
‫לא! אני רוצה לשחק! ‫-זה מספיק!
‫לא!
‫מה מתרחש, יוקו?
‫מה אתה עושה?
‫מה קרה ליוקו? ‫-איני יודע.
‫אני קון! הפכתי ליוקו!
‫בבקשה החזר אותו.
‫אתה כבר לא מתנהג כמו תינוק.
‫עקשן, אך מתרצה במהירות.
‫התנהגתי כמו יוקו, לא כמו תינוק.
‫אז אתה מסוגל להבין את יוקו?
‫כן, הוא רוצה מזון כלבים טוב יותר.
‫באמת? אלך לקנות לו.
‫טעים!
‫לדעתך, אני ‫מסוגל למלא את מקומך?
‫כלומר, להאכיל אותה?
‫היא לא מפסיקה לבכות ‫כשאני מחזיק אותה,
‫אך כשזו את, היא מפסיקה מיד.
‫למה ציפית? ‫למען קון כלל לא טרחת.
‫סליחה, השתמשתי בעבודה כתירוץ. ‫-אך לא הפסקת להתחנף אליי.
‫אני אב גרוע.
‫חשבתי שתינוקות ‫לא מעניינים גברים.
‫אני מתחיל לגלות עניין. ‫-אתה מתבדח, נכון?
‫לא, אני ממש מגלה עניין.
‫רואה? ‫-אתה משקר.
‫מה? ‫-בדיוק חשבתי על שם.
‫מה דעתך?
‫זה נחמד. ‫-שם עם השראה.
‫כן, נכון.
‫בוקר טוב, קון.
‫בוקר טוב.
‫הסתכל מאחוריך.
‫מה כתוב פה?
‫"מיראי." ‫מיראי?
‫שמה של ‫התינוקת, משמעו "עתיד".
‫מיראי...
‫מיראי.
‫איזה שם מצחיק!
‫הנה.
‫למה זה נועד? -ל"פסטיבל ‫הבובות", כך חוגגים לבנות.
‫חוגגים? ‫-אנו מתפללים לבריאות ואושר הבת.
‫לא, הן עבור מיראי.
‫אני גם רוצה! ‫-אבל אתה בן.
‫יוקו, גם אתה בן.
‫שלום. ‫-שלום.
‫חם ביוקוהמה.
‫איזו חמודה.
‫כיף יותר להלביש בנות מבנים.
‫היא בת שלושה חודשים כמעט. ‫-משקלה הוכפל.
‫היא יודעת להחזיק את הראש? ‫-כמעט.
‫מיראי, מתוקה, זה סבא.
‫קון, לך לאחור.
‫זה בשביל הסבתא-רבתא. מיראי!
‫צלם גם אותי!
‫בסדר...
‫נהדר.
‫מיראי!
‫צלם גם אותי!
‫בסדר...
‫מיראי!
‫מה?
‫יש לה פצע? ‫-איפה?
‫כאן. ‫-אתה צודק.
‫היא נולדה עם זה. ‫-מה אמר הרופא?
‫יתכן שזה יעלם, יתכן שלא.
‫אני מקווה בשבילה שזה יעלם.
‫הקיסר והקיסרית נשואים,
‫כמו אימא ואבא, סבא וסבתא,
‫סבא-רבא וסבתא-רבתא.
‫אתה זוכר את הלווייתו ‫של סבא-רבא לפני שנה? -כן.
‫הסיפור על סבא נכון?
‫איזה סיפור? ‫-כשסבא הציע נישואים,
‫סבתא אמרה שתתחתן איתו ‫אם יצליח לרוץ מהר יותר ממנה.
‫אז הם התחרו, וסבא ניצח.
‫מעולם לא שמעתי את הסיפור הזה.
‫דוד יאמאטו סיפר לי בהלוויה.
‫נשמע לא סביר, לסבא הייתה רגל ‫פגועה. -אז זה לא נכון?
‫איני יודעת, לכן זה סיפור.
‫הי... מה הסיפור ‫מאחורי "פסטיבל הבובות"?
‫אם לא מאפסנים אותן מיד, ‫הבת תתחתן רק בגיל מבוגר.
‫בימינו, זה לא משנה לאף אחד.
‫אבל... כמה מבוגר? ‫-שנה עבור כל יום לאחר הפסטיבל.
‫איך הגיעו לחישוב הזה?
‫זה רק סיפור.
‫הא!
‫אני מאחרת.
‫קון, יש לי נסיעת עבודה. ‫-לא!
‫התנהג יפה בהיעדרי. ‫-לא!
‫אמור לאבא כשיש לך קקי. ‫-אל תלכי!
‫שמור על הילדים. ‫-הרימי אותי!
‫אימא, אל תלכי! ‫-דאג לאפסן היום את הבובות.
‫בסדר. ‫-נתראה בקרוב.
‫אימא!
‫אני רוצה את אימא, לא אותך! ‫-אני יודע.
‫שלום.
‫הסימון הזה הוא...
‫היא מקמרת גב.
‫לא! זה הזמן!
‫אני רוצה את אימא! ‫-בסדר, בסדר.
‫בואי נישן קצת.
‫אבא, שחק איתי.
‫חשבתי שאתה הולך לבקר חבר. ‫-אני רוצה לשחק איתך.
‫חשבתי שאתה לא רוצה להיות איתי.
‫אני רוצה. שחק איתי.
‫טוב, בסדר. ‫-הקרא לי ספר תמונות.
‫טוב.
‫אני רוצה לראות סרט.
‫טוב. ‫-בוא נשחק בסביבונים.
‫מיראי.
‫ראית פעם לווייתן?
‫אני לא אוהב את מיראי.
‫מה? שוב?
‫מה זה?
‫עוגיית לוויתן!
‫עוד אחת!
‫ועוד אחת!
‫אח גדול...
‫הפסק לשחק עם פניי.
‫מי את?
‫והפסק להרביץ לי ולגרום לי לבכות.
‫לא חשוב. ‫כרגע הבעיה היא...
‫זאת.
‫את...
‫מיראי...
‫מהעתיד?
‫אל תסתכל!
‫שנה על כל יום...
‫שנה זה לא הרבה.
‫אך מה אם ‫ימשיכו להתווסף עוד שנים?
‫מה יקרה?
‫אולי לא אוכל להתחתן עם אהובי.
‫מה?
‫מי אהובך? ‫-אני מדברת על העתיד.
‫תתחרי איתו בריצה?
‫פשוט אמור לאבא ‫לאפסן את הבובות.
‫לא!
‫למה לא? ‫-אני לא אוהב את מיראי.
‫למה לא? ‫-אנחנו לא מסתדרים.
‫לא אוכל לומר לאבא בעצמי. ‫-למה לא?
‫בבקשה, אח! ‫-אני לא אחיה הגדול של מיראי.
‫בסדר, אני מבינה...
‫אם לא תעשה כבקשתי, ‫ניאלץ לשחק את "משחק הדבורה".
‫משחק הדבורה?
‫נענע את הטוסיק,
‫כעת צעד.
‫עקיצה, עקיצה... ‫עקיצה, עקיצה...
‫תעשה כבקשתי?
‫הי...
‫עוד.
‫אבא. ‫-כן?
‫הבט בבובות.
‫שנחזיר אותן למקומן?
‫אבא.
‫כן?
‫אז אפסן אותן אתה.
‫בסדר.
‫בסדר? רגע!
‫מה? ‫-הראה לי את ידיך.
‫ידיי? ‫-הן מלוכלכות כל כך! שכח מזה.
‫למה? ‫-פשוט שכח מזה.
‫למה? ‫-הפסק!
‫אין לי ברירה.
‫קופסה...
‫איפה הקופסה?
‫"איך לאפסן בובות"
‫הנה זה.
‫אלוהים אדירים! ‫היא איננה!
‫איפה מיראי? ‫מיראי, היכן את?
‫היא החליקה.
‫מיראי... הנה.
‫ראית את זה?
‫התינוקת נעלמה והופיעה שוב. ‫מאוד מסתורי.
‫איך זה קורה?
‫זה אומר שמיראי ‫מהעתיד ומיראי התינוקת...
‫אינן יכולות להתקיים בו זמנית?
‫הקיום שלך...
‫לא מסתורי יותר משלי? ‫אתה מדבר כמו בן-אדם.
‫זה כלל לא מסתורי.
‫לא זו הבעיה.
‫הבעיה היא איך ‫להצליח לאפסן את הבובות.
‫במקום לבזבז את הזמן כאן...
‫מה? ‫-עזור לי.
‫בסדר. ‫-אח, הסח את דעתו של אבא...
‫מה העניין? ‫-מה שעשית קודם.
‫מה? ‫-עשי זאת שוב.
‫את מה?
‫מה מצחיק כל כך?
‫אבא.
‫ובכן, אני...
‫למה אתה מגמגם?
‫איזה יופי.
‫ממ...
‫אתה צריך לשירותים?
‫לא...
‫מסירים את זה.
‫וגם את זה.
‫יוקו!
‫אל תפרק אותן כאן!
‫סליחה!
‫אל תחזיר את זה!
‫למה זה נפל?
‫איזה חוק פיזיקלי פעל כאן?
‫יוקו, עצור נשימתך!
‫מה זה?
‫איזה חוק פיזיקלי פעל כאן?
‫אני צריך לשירותים.
‫טוב, חכה! ‫-אני לא יכול.
‫חכה, חכה... החזק חזק.
‫חשבתי שאני עומד למות.
‫זו ההזדמנות שלנו.
‫אתה יכול לנגב ידיים לבד?
‫כן. ‫-יופי.
‫זה הצליח?
‫מה?
‫איפה השרביט של הקיסר? ‫-שרביט?
‫המקל השטוח שהוא החזיק?
‫בלעדיו, ערכת הבובות ‫לא תהיה שלמה.
‫זה השרביט?
‫הנה הוא.
‫תודה, אח.
‫כשאנשים משתפים פעולה, ‫זה מקרב ביניהם.
‫אתה אוהב אותי קצת עכשיו?
‫לא ממש...
‫נו, מילא.
‫חזרתי.
‫שלום! ‫-אני כל כך עייפה.
‫את רוצה חלב, מיראי?
‫תודה שאפסנת את הבובות.
‫שכחתי.
‫את אפסנת אותן?
‫זו בדיחה? היא לא מצחיקה.
‫אני אפסנתי אותן. ‫-מה?
‫עם מיראי.
‫מיראי? ‫-ועם יוקו.
‫כן, גם פגשתי את מיראי מהעתיד.
‫ומה עשיתם שניכם?
‫שיחקנו במשחק הדבורה. ‫-דבורה?
‫וב"אור אדום, אור ירוק".
‫איזה יופי.
‫יהיה נחמד ‫להכיר את מיראי כבוגרת, לא?
‫לא ממש.
‫אני מוכנה לחכות.
‫טוב לי עם מיראי התינוקת.
‫גם לי, אני ‫מעדיף את מיראי התינוקת.
‫מי זאת, לדעתך? ‫-אימא!
‫נכון. ‫-איפה אני?
‫בבטן שלי, נולדת מאוחר יותר.
‫איזה מין תינוק הייתי?
‫בדיוק כמו מיראי. ‫-אני לא כמו מיראי.
‫אל תאמר זאת.
‫מי זאת?
‫אימא.
‫את יפה. ‫-נכון?
‫את יותר רזה.
‫היזהר בלשונך! יש כאן עוד.
‫זו מהתקופה בה הכרתי את אביך.
‫כשהתחלתי לעבוד ‫אחרי לימודי התואר.
‫מזמן, בחטיבת הביניים.
‫היה כיף בבית הספר היסודי.
‫תחילת כיתה א'. הבט, הנה יויצ'י.
‫יויצ'י? ‫-אחי הצעיר.
‫זוכר שהיינו בחתונתו? ‫-לא הסתדרתם טוב יחד?
‫מובן שכן!
‫נולדנו בהפרש של שנה, ‫אז היינו כמו תאומים.
‫חתול.
‫זאת בובת בד, ‫מתנת יום הולדת מסבתא-רבתא.
‫גם אני רוצה מתנה. ‫-למה?
‫כי יש לי יום הולדת. ‫-יש עוד זמן עד אז.
‫אני רוצה אופניים. ‫-יום ההולדת שלך עוד לא הגיע.
‫בבקשה... אופניים!
‫אני לא מאמינה.
‫בדיוק ניקיתי את החדר.
‫אופניים בצבע כזה. ‫-סבתא בדרך, אסוף את הצעצועים.
‫בצבע הזה... ‫-קון!
‫אאסוף עם אבא. ‫-הוא לא בבית היום.
‫אז אני לא יכול. ‫-אז אשליך אותם לפח.
‫לא!
‫אז לא אקנה לך יותר צעצועים.
‫לא!
‫אז אסוף אותם! ‫-לא!
‫שוב צעקתי עליו.
‫אני לא אוהב את מיראי!
‫אל תכה אותה! ‫אמרתי לך להתנהג יפה!
‫סבתא הגיעה.
‫מיד אחזור, טוב?
‫אני באה!
‫מכשפה! אימא היא מכשפה!
‫אני לא אוהב את אימא!
‫אל תתאכזר אליה.
‫מיראי מהעתיד.
‫שוב ניסית להכות אותי ‫עם רכבת מהירה.
‫זו לא הייתה רכבת מהירה.
‫רכבות מהירות לא נועדו כדי ‫להרביץ. -זו הייתה "סופר אזוסה".
‫לא אכפת לי!
‫למה אתה לא נחמד לאימא?
‫אני לא מסוגל.
‫לפחות ביום החופשי שלה ‫התנהג אליה יפה.
‫אח...
‫אני לא חמוד. ‫-מה?
‫מיראי ויוקו חמודים,
‫אבל אני לא.
‫זה לא נכון. אתה חמוד! ‫-אני לא.
‫ברור שכן. אז...
‫חכה!
‫אח!
‫מה?
‫איפה אני?
‫למה את עצובה?
‫ילדה טובה, אל תבכי.
‫תודה. אתה נחמד.
‫אבל לא באמת בכיתי.
‫רציתי להעמיד פני עצובה ‫כדי לכתוב את המכתב הזה.
‫מה כתבת?
‫"סבתא היקרה, אני רוצה חתול. ‫אנא הרשי לי."
‫חתול.
‫חיות אוהבות אותי, ‫אני מסתדרת עם כולן.
‫אך סבתי אלרגית לחיות, ‫אז היא מסרבת.
‫היא אמרה שאוכל לגדל אחת מחוץ ‫לבית, אבל אף אחד לא עושה זאת.
‫אז אכתוב לה שוב ושוב, ‫עד שהיא תרשה לי.
‫אנדנד לה עד שהיא תסכים.
‫בוא לכאן, אל תפחד. ‫בוא נהיה חברים.
‫יש לך אחים? -כן. ‫-אח או אחות?
‫אחות קטנה. ‫-יש לי אח קטן.
‫הוא תינוק חלשלוש ובכיין,
‫אז אמי אוהבת ‫אותי יותר מאשר אותו.
‫אפילו אם סבתא תסרב, אני חושבת ‫שאימא תרשה לי לאמץ חתול.
‫אני שמחה שאחי הוא תינוק בכיין.
‫הגענו.
‫תוכל לשחק בצעצועים של אחי.
‫עלולים לכעוס עלייך.
‫אבל יותר כיף כשלא מסודר.
‫אני מסכים.
‫אתה רעב?
‫בוא נאכל.
‫יכעסו עלייך.
‫האוכל טעים יותר כשהוא אסור.
‫יאמי!
‫נכון?
‫כן. ‫-יאמי!
‫יאמי!
‫ומה דעתך על זה?
‫זה כיף!
‫וזה?
‫איזה כיף!
‫זו אמי.
‫היא תצעק עליי.
‫לך הביתה.
‫איני מאמינה! מה כל הבלגן הזה?
‫זהו! ‫אני זורקת לפח את כל צעצועייך!
‫אימא, סליחה!
‫אין יותר ממתקים!
‫סליחה, אימא! סליחה!
‫הוא אכל?
‫הוא לא מתעורר.
‫קון הוא המלאך שלי.
‫כך אני נהגתי לומר.
‫כעת אני אומרת זאת.
‫התאכזבתי שלא יכולתי לאמץ ‫חתול. -תנחומיי.
‫חשבתי שאהבת אותי יותר ‫מאשר את יויצ'י.
‫כעת אני יודעת ‫כמה חיבה מעורר ילד שובב.
‫גם את היית שובבה,
‫בעלת רצון חזק ועקשנית.
‫תמיד צעקתי עלייך. ‫-איני זוכרת.
‫אף פעם לא היית מסדרת אחרייך.
‫התחלתי לעשות זאת ‫רק לאחר נישואיי.
‫הגיע הזמן.
‫יש לי עבודה, אך אני רוצה ‫לגדל את ילדיי בצורה הטובה ביותר.
‫אבל אני תמיד מאבדת ‫את עשתונותיי.
‫איני בטוחה שאני אימא טובה.
‫אני רק רוצה שהוא יהיה מאושר.
‫זה בהחלט מספיק.
‫מה שאת מייחלת לו הוא שחשוב.
‫מייחלת...
‫ילדה טובה.
‫הנחת מכתב בנעלה ‫של אימא, זה עבד.
‫מאיפה הרעיון הזה? עליי לנסותו גם.
‫שלום, מיראי.
‫היא אפילו לא מחייכת.
‫להסיר את גלגלי העזר? ‫-כן.
‫עכשיו? -כן. ‫-תתאמן בלעדיהם?
‫כן.
‫אתה בטוח? ‫-כן.
‫קון... ‫-למד אותי.
‫הנח כף רגלך על הפדל ודחוף מטה.
‫חכה!
‫את בסדר. ‫-עכשיו סע!
‫הנה, יופי!
‫נפצעת? ‫-אאוץ'!
‫ימינה, שמאלה. ימינה, שמאלה...
‫ימינה, שמאלה...
‫זה מפחיד מדי! ‫-אל תבכה.
‫זה מפחיד!
‫זוג האופניים הראשון שלך?
‫אתה מתרגל? ‫-נלמד אותך.
‫זה קל.
‫אתה רוצה לתרגל איתם?
‫מה קרה?
‫אבא!
‫היא התחילה לבכות פתאום. ‫-אני מתנצל.
‫בעט באדמה.
‫דחוף חזק מטה. ‫-נסה להתקדם.
‫נחכה שם.
‫ילדה טובה. ‫-היא מקסימה.
‫אבא...
‫-בת כמה היא?
‫מה לא בסדר? ‫-מה קרה?
‫היא בת שבעה חודשים.
‫הוא בוכה. ‫-באמת?
‫למה?
‫אבא!
‫אני לא אוהב אותך!
‫אני מצטער, נלך לרכוב שוב. ‫-אני לא רוצה יותר!
‫לכל דבר יש פעם ראשונה. ‫-לא אכפת לי! לא רוצה!
‫קון...
‫זה סבא-רבא.
‫אני לא אוהב את אבא!
‫מה?
‫אוכל לעזור לך?
‫זה מסקרן אותך? ‫-לא.
‫תרצה לרכוב עליו? ‫-לא.
‫אל תתבייש. -אני לא.
‫בטוח שאתה רוצה. ‫-לא.
‫באמת? חבל מאוד.
‫לכל דבר יש פעם ראשונה.
‫לכל דבר?
‫כן, כמו שאומרים.
‫הרגל שלך...
‫כואב לך? ‫-מה, זה?
‫הייתי על אונייה ‫שהתהפכה במלחמה.
‫כבר התרגלתי, זה לא מפריע לי.
‫היכנס.
‫מעולם לא ראיתי אחד כזה. ‫-זו הפעם הראשונה?
‫כלומר, סוס? -כן.
‫פעם ראשונה? -כן.
‫באמת? ‫-כן...
‫מישהו נמצא?
‫כן. ‫-תוכלו להכין סוס לרכיבה?
‫כמובן. ‫-מיד.
‫תודה.
‫הנה, הנה...
‫וואו!
‫בוא.
‫מה? איני יכול!
‫אבא!
‫אבא? אני?
‫אם תפחד - הסוס יפחד גם כן.
‫קדימה.
‫הסוס כבר לא פוחד, ‫הוא מסכים שנרכב.
‫זה לא מפחיד, נכון?
‫רק קצת.
‫אז הבט קדימה.
‫לא משנה מה - אל תביט מטה.
‫זה...
‫רואה? זה לא מפחיד.
‫לא.
‫הבט למרחק.
‫יופי, יותר מהר.
‫הנה, שם.
‫חברת התעופה בה עבדתי.
‫אתה עדיין פוחד?
‫לא.
‫אתה רואה את האופק?
‫כן.
‫סירה!
‫הסוד ברכיבה תקף לכל כלי.
‫אם תרכב על משהו אחד ‫תוכל לרכוב על כל דבר...
‫סוס, סירה, אפילו מטוס.
‫אבא...
‫זה נהדר. ‫-נכון? אני בניתי אותו.
‫לא, התכוונתי...
‫סליחה.
‫זה כל כך חשוב, איך שכחת?
‫שוב, אני מצטער. ‫-אמרת שתשלח את זה.
‫אל תכעסי כל כך.
‫אבא...
‫בוקר טוב לך. ‫-אתה מאוד מנומס היום.
‫אני הולך לפארק.
‫אני הולך לרכוב על אופניים. ‫-באמת?
‫כן!
‫בטוח שאתה בסדר? ‫-כן.
‫קדימה, קון!
‫הבט למרחק...
‫הבט למרחק!
‫הו!
‫יופי!
‫יופי! יופי!
‫כן, קון! הצלחת!
‫קלי קלות. ‫-קל, נכון?
‫בוא נשחק. ‫-קדימה.
‫בסדר!
‫כל הכבוד, קון!
‫קון הצליח בגלל שאבא ‫עודד אותו להמשיך.
‫באמת?
‫כן.
‫ילדים הם מדהימים.
‫איש לא לימד אותו, ‫הוא פשוט קם ועשה זאת.
‫יודע מה?
‫מיראי כבר לא בוכה ‫כשאתה מחזיק אותה.
‫היא נראית שמחה. ‫אחיזתך בטח השתפרה.
‫מה זה חשוב?
‫קון הוא הגיבור היום.
‫בטח. ‫-זה אבא.
‫איפה? ‫-הנה.
‫לא, זה סבא-רבא.
‫לא, זה אבא.
‫לא, זה סבא-רבא. ‫הוא נפטר לפני שנה.
‫סבא-רבא?
‫הוא בנה מנועים למטוסי קרב ‫בזמן המלחמה.
‫בהמשך הוא התגייס, ‫ונפצע קשה כשאונייתו הותקפה.
‫לאחר המלחמה ‫הוא עבד בחברה לאופנועים...
‫אה... בסדר.
‫תודה, סבא-רבא.
‫לא!
‫אולי זה?
‫לא! איפה המכנסיים הצהובים? ‫-הם בכביסה.
‫אני רוצה את הצהובים! ‫-הם עוד לא התייבשו.
‫לא! ‫-רוצה להישאר ככה?
‫לא! ‫-אז קח, לבש אותם!
‫אוי.
‫מה את מחפשת? ‫מיראי, את מהירה.
‫בואי להחליף בגדים.
‫אני רוצה את המכנסיים הצהובים. ‫-יוקו, אתה עושה לי כאב ראש.
‫אני רוצה את המכנסיים הצהובים. ‫-אלו מאוד יפים לך.
‫צריך ללכת. -אני יודעת. ‫-עלינו להעמיס את המכונית.
‫אני יודעת! ‫-טוב, סליחה. אסור מדרכך.
‫אל תהיה כזה.
‫לא משנה...
‫אני שונא את המכנסיים הכחולים, ‫אני רוצה את הצהובים.
‫אל תפשוט אותם!
‫אימא, את אוהבת יותר את מיראי...
‫נכון? ‫-בוא נזוז.
‫לא! ‫-למה?
‫אני בורח מהבית! ‫-לחדרך למעלה?
‫כן, ולא אחזור!
‫קון!
‫אני לא פה!
‫הי!
‫אני לא פה!
‫נו כבר!
‫למה אתם לא מחפשים אותי?
‫הי...
‫איפה אתם?
‫כולם נסעו בלעדיי?
‫אני לא אוהב אף אחד!
‫זה לא יפה.
‫לא יפה בכלל.
‫ההתנהגות הזו היא...
‫לא יפה.
‫מי שם?
‫אתם נוסעים לישון בשטח?
‫לתפוס חרקים, לצפות בזיקוקים.
‫תשהו אצל הסבים שלך.
‫חופשת הקיץ שכולם ציפו לה, ‫לחוות חוויות שמחות יחד.
‫למה אתה רק מתלונן?
‫מי אתה?
‫מה יותר חשוב, ‫המכנסיים שלך או החוויות?
‫הבנת? ‫לך הביתה ובקש סליחה.
‫המכנסיים... ‫-מה?
‫אני לא לא אוהב אותם. ‫-מה?
‫אני לא לא אוהב אותם!
‫אני לא לא... אוהב אותם! ‫-אני לא לא... אוהב אותם!
‫אני לא לא... אוהב אותם....
‫"איסוגו"
‫אל תעלה!
‫אתה לא עולה, נכון?
‫חכה, חכה!
‫פרחח קטן.
‫רכבת מכליות!
‫רכבת משא!
‫"נריטה אקספרס"! קו "אואנו טוקיו"!
‫קו "יאמאנוטה"!
‫איזו מין רכבת מהירה זו?
‫שימו לב, רכבת קרבה לתחנה.
‫"טוקיו"
‫תחנת טוקיו. ‫תודה על שנסעתם עמנו.
‫שירות הרכבת הסתיים להיום.
‫על כל הנוסעים לרדת בתחנה זו.
‫השירות הסתיים, הדלתות נסגרות.
‫שימו לב, הדלתות נסגרות.
‫הרכבת הבאה...
‫וואו! רכבת מהירה!
‫אין מעבר. ‫-אין לי כרטיס!
‫אין מעבר. ‫-אני נוסע הביתה.
‫אבל איך אחזור הביתה?
‫ילד הלך לאיבוד. ‫-כן, אני!
‫דאיסוקה מגאיה-גאיה, אמך ‫ממתינה לך מתחת לשעון הכסף.
‫אימא!
‫דאיסוקה!
‫ילד הלך לאיבוד. ‫-כן, אני!
‫סאה ממוסה-מוסה, ‫אביך ממתין לך...
‫סאה!
‫אבא!
‫סאה!
‫אבא!
‫לא...
‫אימא...
‫אימא!
‫מכשפה...
‫"אבדות ומציאות"
‫רק ילדים...
‫הבא בתור.
‫איבדת משהו? מה איבדת?
‫כלום.
‫זו מחלקת אבדות ומציאות. ‫אם אתה זקוק לעזרה אחרת...
‫הלכתי לאיבוד.
‫כלומר, האם אתה אומר ‫שאיבדת את עצמך?
‫כן. ‫-בסדר.
‫עליי לשאול אותך מספר שאלות.
‫מה שמך? ‫-קון.
‫נרשם. ‫השאלה הבאה: שם אמך?
‫שמה? ‫ובכן... מה שמה?
‫שמה, בבקשה. ‫-מה? למה?...
‫לא נרשם. ‫השאלה הבאה: שם אביך?
‫שם אבי?
‫לא נרשם. שם בן משפחה אחר?
‫יוקו.
‫איננו קוראים לחיות מחמד.
‫בן משפחה אחר, בבקשה. ‫-ממ...
‫שם בן משפחה אחר. ‫-ממ...
‫לא נרשם. ‫לא נוכל להכריז על האבדה.
‫אז מה יהיה?
‫זוהי תחנה גדולה.
‫ילדים רבים הולכים ‫כאן לאיבוד מדי יום.
‫אם איש לא בא לאסוף אותם, ‫עליהם לעלות...
‫על רכבת מהירה מיוחדת.
‫לאן היא נוסעת?
‫ילדים שאין להם לאן ללכת...
‫נוסעים ל"ארץ הבדידות".
‫הרכבת המהירה מיד תגיע.
‫מה? למה אני כאן?
‫הנכם רשאים לעלות כעת.
‫אני לא רוצה.
‫לא! ‫-הנכם רשאים לעלות כעת.
‫אני לא רוצה!
‫לא!
‫אז עליך לומר לי מי אתה.
‫אני... אני...
‫אני הילד של אימא.
‫מי?
‫אני... הילד של אבא. ‫-מה? מי?
‫אני... ‫אחראי על האוכל של יוקו.
‫מי היא אימא?
‫היא לא טובה בניקיון הבית.
‫מי הוא אבא?
‫הוא לא טוב בהחזקת מיראי.
‫אתה לא אוהב את מיראי.
‫מיראי היא...
‫היא...
‫מיראי, למה את כאן?
‫אל תזוזי!
‫הנכם רשאים לעלות לרכבת. ‫-מיראי!
‫הנכם רשאים לעלות לרכבת.
‫אל תעלי!
‫אני...
‫אני אחיה הגדול של מיראי!
‫שימו לב, ‫זוהי קריאה למיראי מאיסו-איסו.
‫אחיך, קון, ‫ממתין לך על הרציף.
‫מה? היא איננה...
‫הנה את!
‫היד הזו...
‫מיראי מהעתיד!
‫ברחת והלכת לאיבוד, טיפשון?
‫חיפשתי אחריך בכל מקום. בוא נלך.
‫הבא בתור.
‫וואו! מיראי יודעת לעוף!
‫מה? ‫אנחנו נופלים?
‫כן.
‫אתה יודע מה זה?
‫עץ האלון שבחצר שלנו?
‫זה הוא סימן הזיהוי של ביתנו.
‫סימן זיהוי?
‫כמו כרטיסים למיון ספרים בספריות.
‫הוא נועד למיין בין העבר,
‫ההווה והעתיד של משפחתנו.
‫עלינו למצוא את הכרטיס ‫שמתאים למיקומך כעת.
‫ואם לא נמצא?
‫לא נוכל לחזור הביתה.
‫אנחנו צוללים!
‫אתה רואה את האופניים? ‫-כן.
‫זה אבא.
‫גופו היה חלש, והוא לא הצליח ‫לרכוב על אופניים אפילו כילד גדול.
‫הוא מתרגל ובוכה.
‫אבא...
‫קדימה, אבא!
‫מי זה? ‫-יוקו.
‫הוא עוזב את ‫אמו כדי לבוא לחיות איתנו.
‫יוקו...
‫יוקו!
‫אימא! ‫-היא מחזיקה...
‫גוזל סנונית שחתול פצע אותו.
‫היא אהבה חתולים,
‫אך הפסיקה לאהוב ‫אותם אחרי התקרית הזו.
‫עד העץ שם, טוב?
‫את מהירה. ‫חשבתי שאני עומד להפסיד.
‫אתה מצחיק.
‫אילו סבא-רבא ‫לא היה נחלץ בשחייה...
‫אילו סבתא-רבתא לא הייתה ‫מפסידה בכוונה...
‫לא היינו קיימים.
‫מקרים קטנים הלכו ונאספו...
‫כדי שנהיה מי שאנחנו היום.
‫היום?
‫אחי...
‫אימא ואבא קוראים לך.
‫הי... ‫-מה?
‫שבי כשאת אוכלת.
‫תרצה קצת? ‫-לא.
‫מיראי מהעתיד...
‫לא. זו אני מההווה עכשיו.
‫במילים אחרות...
‫אתה יודע מי זה היה?
‫נכון.
‫לך הביתה עכשיו, אל תלך לאיבוד.
‫אנחנו נפרדים? ‫-אל תדבר שטויות.
‫אני עוד אמאס עליך.
‫כאב הראש שלך עבר?
‫סוף סוף.
‫עלייך לדאוג לעצמך.
‫הנה.
‫אתה מאוד חביב לאחרונה. ‫-אני?
‫לא כמו בעבר. ‫-מתי למשל?
‫לפני שקון נולד. ‫-לפני זמן רב כל כך?
‫תמיד עבדת והיית לחוץ.
‫גם את. ‫-כן? במה אני שונה היום?
‫את יותר קלילה היום.
‫תמיד היית נרגזת וחסרת מנוחה.
‫די, אל תזכיר לי.
‫ראי איך השתנינו.
‫בזכות הילדים שלנו.
‫אני אבא טוב יותר עכשיו? ‫-אתה בסדר.
‫רק בסדר? ‫-ואני? אני אימא טובה יותר?
‫אימא טובה, אך לא מושלמת.
‫זה מספיק, ‫העיקר שאני לא אימא רעה.
‫נו, באמת...
‫רוצה קצת?
‫הנה.
‫קון! מיראי!
‫אנחנו מוכנים.
‫קדימה, בואו ניסע!
‫בסדר!
‫"אין שום דבר...
‫"שום דבר אינו מפחיד...
‫"רק הבט קדימה,
‫"התחל ללכת...
‫"צעד אחר צעד...
‫"בתוך לבך...
‫"הרכבות האהובות עליך...
‫"ימתינו לך.
‫"אז הקשב,
‫"הקשב היטב.
‫"כשתניע את גופך
‫"ופרפרים יתעופפו בבטנך,
‫"מתרגש אך חושש,
‫"זה הרגע בו
‫"אתה מתבגר...
‫"קצת.
‫"הלילה רכבת המוזיקה, ‫רכבת חג קטנה,
‫"נוסעת לקראתך.
‫"רק לכבודך, ‫מהרי, רכבת המוזיקה,
‫"זו רכבת המזל שלך. ‫צחק עמה,
‫"אחוז חזק
‫"כדי שהאושר
‫"יבוא לקראתך.
‫"כל דמעה...
‫"מעלה חיוך
‫"ומשב רוח חדש
‫"עם התחלפות העונות.
‫"אתה ואני...
‫"צוות של שניים,
‫"אנו חולקים יחד...
‫"שמחה וספק,
‫"רצים לאורך...
‫"מסלולי הזמן.
‫"הלילה רכבת המוזיקה ‫"היא רכבת הריקודים שלנו,
‫"מתנועעים וצוברים זיכרונות
‫"לקצב המוזיקה.
‫"יום אחד רכבת יום ההולדת,
‫"רכבת חג המולד המנצנצת,
‫"בכל שנה ושנה...
‫"הן חוזרות
‫"ומביאות אושר
‫"פעם נוספת.
‫"סע ברכבת המוזיקה,
‫"שיר לרכבת המוזיקה,
‫"רקוד עם רכבת המוזיקה,
‫"כל העצב...
‫"יעלם לו.
‫"שמע את קול השריקה,
‫"הלילה רכבת המוזיקה,
‫"רכבת חג קטנה,
‫"נוסעת לקראתך,
‫"רק לכבודך.
‫"לילה טוב, רכבת אור הירח, ‫התעוררי לך, רכבת הבוקר,
‫"נתראה שוב מחר.
‫"אני אוהב אותך,
‫"אני מקווה שהאושר...
‫"יגיע שוב לסביבה.
‫"סע ברכבת המוזיקה,
‫"שיר לרכבת המוזיקה,
‫"רקוד עם רכבת המוזיקה.
‫במאי: ‫מאמורו הוסודה